Vi har Skinnarland i radioen. Haukelid og to lokale udfører missionen.
De vil placere 8 kg sprængstof -
- der bør lave et hul på en kvadratmeter.
Færgen med dens last vil synke på under fem minutter.
Den kan ikke nå bredden, før den synker.
Flot... Endnu en eksplosion og endnu flere mennesker, som dør.
Det er krig. Succes koster.
Hvor godt lykkedes vi egentlig?
Vi har mistet 40 mænd med Freshman, tyskerne har genopbygget fabrikken.
Vi lyttede til amerikanerne og bombede hele dalen.
Og nu... tilbage til -
- at sprænge en passagerfærge.
- Meget vellykket. - Det er krig. Det sagde du selv.
Hvad fanden tænker De på?
Alternativet er at bombe anlægget igen.
Vi taler om 40-50 civile. Plus repressalier mod endnu flere.
Hvorfor kan vi ikke gøre det på vejen derned?
Eller efter færgen? Eller ude på havet?
- De fleste vil redde sig i land. - I vand med minusgrader?
- De har to redningsbåde. - Hvad hvis færgen når at synke?
- Så svømmer de. - Og dem, som ikke kan det?
Børn, ældre... Hvad fanden tænker De på?
Det er krig, Jomar.
Vi har endelig muligheden for at slippe af med tungt vand en gang for alle.
- Vi har ikke noget valg. - Det tror jeg ikke på.
Hvad ved vi egentlig om tyskerne? Hvor langt er de kommet?
Jeg skal undersøge det.
Gør det.
Glæder du dig til koncerten, Lise?
- Til at høre Beethoven? - Ja.
- Værsågod. - Tak.
- Koncert på lørdag. - Tak.
Der er en koncert på lørdag. Værsågod.
Goddag. Ellen Henriksen. Jeg arrangerer koncerten.
- Arvid Fladmoe. - Kristoffer Kleive.
Jeg håber, I har haft en fin tur.
8 kg i skroget ved motorerne.
Cirka 45 minutter efter afgang.
Fredag er den værste dag. Da er færgen altid fyldt op.
Hørte du, hvad jeg sagde?
Det er ikke mig, som bestemmer.
Undskyld...
Ja?
Vi skal flytte.
Hvad mener du?
De skærer ned på fabrikken, så der er ikke noget job til Rolf.
Rolf har fået et tilbud på Notodden. Som mekaniker.
Jeg har også fået arbejde der. På sækkefabrikken.
Hvad siger Lise til det? Vil hun gerne rejse?
- Vi har brug for pengene. - Ja, selvfølgelig. Undskyld.
Vi rejser på fredag.
- Men hvad med koncerten? - Nej, det...
Vi skulle være gået sammen.
Jeg spørger Rolf, om vi kan udsætte det et par dage.
- Så Lise kan komme til koncerten. - Det kunne være hyggeligt.
Undskyld. Jeg er bare fjollet.
Tak.
Det var lidt tidligt.
Fik du tjekket det med Fredag?
Kender du nogen, som kan hjælpe os med at forsinke forsendelsen?
Hvis du ordner det til i morgen, udsætter vi til søndag.
- Undskyld, sir... - Tronstad.
- Har De et øjeblik? - Hvad kan jeg gøre for Dem?
Hvor sikre er vi? Hvor langt er de kommet med bomben?
Nye informationer, jeg ikke kender?
Vi er ikke sikre. Vi ved, at Heisenberg gav Niels Bohr en skitse -
- som vi troede, viste en bombe, men som mest sandsynligt er en reaktor.
Med en reaktor kan man lave plutonium, og så lave en bombe.
Vi ved ikke, om Heisenberg gjorde det for at advare, skræmme, hjælpe -
- eller bare imponere os.
Derfor vi må sænke forsendelsen. Fordi vi ikke ved det.
Men vi ved, at Heisenberg anser tungt vand for at være vigtigt.
Vi er bange. Det er virkeligheden.
Der er noget galt med den kritiske masse.
Vi regnede med et ton uran.
Fra begyndelsen.
Størrelsen af atomkernen er omkring en titusindedel af selve atomet.
Den største del af atomet er tomrum.
Neutronerne bevæger sig frit flere centimeter inden kollision med kernen.
- Millimeter. - Flere millimeter.
Selv i et materiale så tæt som uran.
Vi regnede på så meget uran, at en bombe var mulig.
- Hvad var vores udgangspunkt? - En uranklump på størrelse med en ært.
Så kan neutronerne når overfladen og forsvinde -
- uden at kollidere med en ny kerne. Altså er en kædereaktion ikke mulig.
Men med en større mængde uran -
- når hver neutron en ny kerne og kædereaktionen begynder.
Det stemmer.
Forkert.
At bygge en bombe af ti kilo uran burde være nok.
Ti kilo?
Så vores beregninger var forkerte? Hvordan kunne det ske?
Op...
Og frem med hagen.
Kom.
- Hvad sagde han? - Vi kommer.
Det bliver den fineste koncert i Rjukan nogensinde.
Jeg betaler selvfølgelig færgebilletten på søndag.
Rolf og Knut henter dig med bilen i aften.
Det bliver kun jer tre. Der er fire vagter på molen.
Der er ingen vagter på båden, men det sker, at mandskabet overnatter.
Flåden ligger klar 400 meter fra lejet.
Det bliver intet problem at komme derhen uset -
- men at komme fra flåden til båden er kritisk.
Min nabo er ombord.
Du bad mig ændre dagene, da den er fuld fredag.
Ja...
- Du kan ikke advare ham. - Det er en hel familie.
Det gør ingen forskel. Forstår du konsekvenserne?
- Du kender vel også nogle ombord. - Det er muligt.
- Tænker du ikke på det? - Jeg har fået ordre på at lade være.
- De er uskyldige mennesker. - Og?
Hvis vi har fået ordre, har nogle regnet på det.
- Regnet på det? - Vi redder flere liv ved at sænke den.
- Er det så fandens enkelt for dig? - Ja, det er.
Hvad så, hvis jeg advarer ham?
Det hørte jeg ikke.
Du ved, at du skal op på molen, oprette kontakt med England.
Så skal du afvente nye ordre. Vi mødes der om to dage.
Hørte du det?
- Einar? - Ja.
- Anden række. - Tak.
Værsågod. Værsågod. Ind med jer.
Søndag, 20. februar, 1944
Tak for i går.
Tak.
Husk, du kan komme, lige så ofte du vil.
Der er ikke så langt, og jeg kommer og henter dig.
Intet valg? Hvad mener du? Vi kan sænke den ved kysten.
Ikke ifølge briterne.
- Sig det til dem. - Det skulle du jo.
Det gjorde jeg, men de endte med at gøre noget andet.
At dræbe 50 uskyldige mennesker? Du må standse det.
Bomben er allerede ombord. Færgen har forladt molen.
- Du gik ind for færgen hele tiden. - Nej, det er ikke sandt.
Selvfølgelig... Så kan du blive færdig med alt rodet.
Så kan du endelig tage tilbage til Norge.
- To kaffe. Hvad kunne du tænke dig? - Saft.
- Godmorgen. - 39 tønder er sunket.
- 18 døde. - Minus 4 tyskere.
Flest under dækket. Tredje klasse.
Formentlig fanget i mørket eller af eksplosionen.
En mand på dækket blev knust til døde af togvogne -
- da han prøvede at få en redningsbåd ud.
De fleste faldt i vandet og druknede.
Kun redningsbåden på styrbord blev brugt.
Og den har kun plads til otte.
Hovedkontoret er tilfreds.
De anser tungtvandsoperationen for afsluttet.
"Et eksempel på præcis krigsførelse med få ofre" -
- "som har givet os en kæmpe fordel i vores kampe."
Det er Churchill. Han sender os sine lykønskninger.
Tillykke... sir.
Forår 1945. Krigens sidste måned.
Werner Heisenberg.
Gå ikke. Vent venligst på mig.
For fanden. 370 koner eller elskerinder eller hvad det nu er -
- begynder hver samtale med at sige -
- at de ikke ved noget om fysik, men synes, det er interessant.
Og at kultur og videnskab altid har været Tysklands styrke.
Og så om vejret og alle andre bagateller.
For eksempel "strategisk tilbagetog".
Hvor vellykket vi trækker os tilbage -
- og giver "triumferende modstand".
Men jeg kan lide Dem. Jeg har altid kunnet lide Dem.
Det skal De vide.
De giver ikke let op.
Følg mig. Jeg skal vise Dem noget.
Kom.
De er ikke den eneste, som har haft travlt.
Se på det her. Konventionelle granater.
Aldeles normale, uden nonsens.
Ikke sandt? Det ser sådan ud, men vi stopper ikke der.
Forarmet uran. Hvad sker der så? Se her.
Jeg kunne ikke smide en bombe på dem. Jeg måtte gøre det enklere.
For eksempel indsmøring i en slags creme.
Men med en meget anderledes virkning og resultat. Her.
For eksempel nummer 47. Stopzsky, Shlomo Stopzsky.
Udsat for radioaktiv stråling i flere minutter.
Med et helt utvetydigt resultat. Forstår De? Forestil Dem dette:
En større dosis, pænt pakket ind og sendt til Winston Churchill.
Forstår De? Vi er dem, som er tilbage.
Vi er nationens rygrad.
Eller som vores kære Fører ville have sagt:
"Vi har så meget at stå til ansvar for, at vi må vinde krigen."
- Sunshine? - Ja, Operation Sunshine.
Beskyttelse af kraftværker og dæmninger i Sydnorge -
- for at forhindre tyskerne i at ødelægge for meget.
De er valgt til at lede operationen med Poulsson som næstkommanderende -
- og Skinnarland som radiomand. Resten vælger De selv.
Tillykke.
Jeg troede, at det var det, De ønskede. Tage tilbage til Norge og ud i felten.
Hvis De hellere vil blive her, til krigen er ovre -
- og så tage tilbage til Deres kone og børn, kan jeg...
Selvfølgelig ikke. Krigen er ikke ovre endnu.
- Tak, sir. - God mand.
Du vil ikke savne fisken. Fisk i Norge er ikke den her farve.
Nej.
Jeg kan ikke.
Det må være meget smukt på denne årstid.
Det er altid smukt.
Ved du, hvad jeg savner mest ved Norge? Horisonterne.
- Hvorend man ser. - Ja.
Det er en stund siden.
Du må komme på besøg.
- Vores hus er stort. - Det kunne blive akavet.
Jeg tager måske tilbage til universitetet.
Det er en god idé. Dette land behøver gode fuglekiggere.
Det gør det bestemt.
Det bliver underligt uden krigen.
Ja.
- Hvornår tager du af sted? - I morgen.
Hvornår så du dem sidst?
Det er næsten fire år siden.
En øl?
- Nej, jeg må... - Alle andre er taget ind til byen.
En øl i cafeteriet, bare os to.
Er det et stævnemøde?
Hvis det hjælper, siger vi det.
- Det hjælper. - Godt.
Skål!
Skål.
Tak, allesammen.
Troede De, at vi ville lade Dem smutte så let?
Skinnarland hilser.
Politichefen truer med at afsløre Dem.
Så De får meget travlt.
Ret ryggen. En, to, tre...
Godt. Tak.
- Einar melder om godt vejr. - Godt.
- God tur. - Tak.
Krigen skulle være ovre om et par måneder.
Jeg kommer måske selv forbi og besøger Dem.
- Held og lykke, Tronstad. - Tak.
Så...
Vi ses snart.
Held og lykke.
Leif Tronstad blev aldrig genforenet med sin familie.
Han blev skudt og dræbt af en norsk nazi-kollaboratør.
Heisenberg.
Werner Heisenberg blev arresteret af amerikanerne d. 3. maj 1945.
Tyskland overgav sig fire dage senere.
Heisenberg blev afhørt af Ml6 sammen med andre tyske videnskabsmænd.
Velkommen til London, Hr. Heisenberg. Jeg er Major Julie Smith, SOE.
Jeg leder afhøringerne angående det tyske atomprogram.
Vil De følge efter mig?
Efter otte måneder blev han genforenet med sin familie i Tyskland.
Han fortsatte som forsker og døde i 1976, 71 år gammel.
Det er en stor glæde, på vegne af Hydro -
- at kunne give hjemmefronten fire millioner kroner.
Norsk Hydro fortsatte med at producere og sælge tungt vand indtil 1988.
I dag har firmaet 13.000 ansatte -
- og en omsætning på over 65 milliarder kroner.
Baseret på virkelige begivenheder, men er fortælleteknisk forenklet.
Visse karakterer er fiktive.
Tekster: Ulla Bruhns www.undertext.se